Unus in nihil...
Omnia in duos...
Duo in unum...
Unum in nihil.
Nec quattuor...
nec omnia, nec unus, nec nihil sunt.
- Er det...? - Ja, det er Kragenmoor,
og ja, det er Ulrichs hus, og nej, han vil ikke tale med jer.
Jeg ved, I er rejst langt, at det er vigtigt, men han tager ikke imod nogen.
- Må vi ikke nok...? - I må gå hjem, må I.
Tag hjem.
Hvad gør vi så nu, knægt?
Kan du, der er så klog, svare på det?
Hør mig, I, der har hjemme i Kragenmoor.
Ulrich, vi bliver, til du lytter til os.
- Hvad er der? - Vi har gæster.
Det ved jeg.
- Jeg tager imod dem. - Gør du?
Ja. Vi står foran en stor opgave.
Jeg har set noget.
Noget, der påvirker dig.
- Mig? - Ja.
Min død.
Jeg vidste det. Tyveknægte.
Det ser dystert nok ud, ikke?
Læremester?
Nej, de vil tro, jeg er affældig.
Belisarius bar den før sin død.
Jeg så ham faktisk forvandle bly til guld.
Det lærte jeg aldrig at gøre. En skam.
Så ville du have arvet en sand formue.
Sådan noget må du ikke sige.
- Du dør ikke. - Men jeg glæder mig jo til det.
Hvad har vi opnået med al den magi?
Sig mig, hvordan går dine studier?
Fint. De går fint.
- Vil du stadig være troldmand? - Ja, mere end noget andet.
Jamen så, adeptus minor...
...giv mig en håndfuld svovl.
Velkommen til Kragenmoor. Jeg er Ulrich.
Hvem af jer kalder sig Valerian?
- Vi er her på vegne af... - Jeg ved, hvorfor I er her.
I er en udsending fra Urland, der ligger hinsides Dalvatia.
Lad os se, hvad I har.
Skæl.
- Hvor har I dem fra? - Jeg fandt dem ved indgangen til hulen.
Hvad har I mere?
- En klo. - Det er ingen klo. Det er en tand.
Skal jeg tage kampen op mod den?
- Hvem kan ellers hjælpe os? - Har I spurgt Meredydd-søstrene?
Hvad med Rinbod? Jeg hører, han har dræbt en drage.
De er alle sammen døde. Du er den eneste, der er tilbage.
Der er langt til Urland.
To gange om året, ved jævndøgnet forår og efterår,
vælger kongen et nyt offer - jomfruer.
Ved lodtrækning.
Det er barbarisk.
Til gengæld brænder dragen ikke jeres landsbyer og afgrøder ned.
Jeres konge har indgået forlig med uhyret.
- Tror du ikke...? - Stille!
Er du bange for drager?
Nej. Var det ikke for troldmænd, ville der faktisk ingen drager være.
Himlene var engang spækket med dem.
Uhyrlige, forhornede rygge, læderagtige, mægtige vinger
og deres brændende åndes vind.
Jeg kender godt bæstet, du taler om.
Se på skællene, på rillerne.
Når en drage bliver så gammel, kender den kun til smerte, evig smerte.
Den bliver affældig og forkrøblet,
ynkelig
og ondskabsfuld.
Vil du hjælpe os?
Sådan. Godt.
Lad mig nu gå.
Nej, den er ikke spor for tung.
Jeg kan overvinde det højeste bjerg.
Hvad siger du, Galen?
Sig frem, knægt.
- Hodge? - Hvis du synes, sir.
Når jeg er bortrejst, så sørg for at studere flittigt,
og hold dig fra mine trylledrikke.
Hvor langt kan du nå? Fem eller ti kilometer?
Jeg er ikke bekymret for strækningen.
Tyrian.
Godmorgen.
Hvad vil du?
Nej, unge Valerian.
Spørgsmålet er, hvad vil du så langt hjemmefra?
- Vi er ikke bange for dig. Gør plads. - Vejen er din - hele vejen til Urland.
Det er en lang rejse, ikke?
Men når man leder efter en troldmand, er vel ingen afstand for lang.
Sig ikke noget.
Her har vi så selve den mystiske personlighed.
Du må hellere holde afstand og opføre dig ordentligt.
Er han klar til at lægge dragen i graven, har han intet at frygte fra mig.
Jeg nærer ingen varme følelser for den, ganske som jer og kongen.
Men før du laver rav i den,
tror du så ikke, det vil være klogt at finde ud af, om du er rette mand til jobbet?
Vil du have beviser? Den slags giver vi ikke.
Det er jeg vis på, I ikke gør.
De giver intet bevis eller udfører en sand dåd for den sags skyld.
Samtaler med din bedstemors spøgelse i et mørkt værelse, lidt elskovsdrik,
men med en tvivler, er det en skidt dag, planeterne står ikke gunstigt,
indvoldene spår ilde, ''vi giver ikke beviser''.
Vi nærer ingen tvivl, vi kræver ingen beviser.
- Og du får ikke nogle. - Så er det nok.
Her, læg det i tryllerummet.
Gå til jernkassen og bring mig dolken derfra.
Dolken. Hurtigt.
Du skal nok få dit bevis.
Hvor er du, knægt? Jeg venter.
- Det er ikke den, vel? - Det er det da.
Lad den falde.
- Gør det. - Stop ham dog.
Bare rolig, du kan intet gøre mig.
Jeg skal give dig magiske kræfter! Se dig lige - magisk aske.
Hodge!
Den mildeste herre, en mand kan ønske sig.
Nu er han borte. I guder.
Man skulle mene, han selv kunne koge sine æg ved blot at knipse, men næ nej,
han fik gamle Hodge til det.
Op kl. 5 hver morgen, rensede burene, tømte foderspandene.
Aldrig et ord til tak eller et klap på skulderen.
- Jeg vil savne ham. - Det gør jeg allerede.
Nej, du gør ej. Du tænker bare på dine kunster og fiduser.
Men mig skal du ikke løbe om hjørner med.
Du har lang vej igen, før du kan måle dig med ham. Mærk dig mine ord.
Hvad er der? Er oppakningen for tung?
Nej. Lad være. Stands. Jeg skal bruge det.
Giv mig det. Denne vej.
Jeg tror, du har det for varmt.
Hold op. Af respekt for vores herre.
Jeg har lige så meget respekt for ham, som alle andre har, gamle jas.
Men på den anden side er jeg jo herre nu.
Jeg forlod min gård. Til hvilken nytte?
For en kremering!
Bare fordi nogen sagde: ''Find en troldmand.''
lkke en lokal fyr, men en importeret flere hundrede kilometer hjemmefra.
En mægtig magiker.
Det er noget af en magiker.
Var din mund, Greil. Spis.
Vel vil jeg ej. Jeg er ikke sulten.
Han har ret. Jeg bragte os her til ingen verdens nytte.
Hvad er det? Hvem der?
Goddag. Fred være med jer.
Hvad vil I?
Min herre Ulrich har forladt os.
Alt, I bad ham om, kan I nu forvente fra mig.
Farerne, han ville stå overfor, skal jeg nu overvinde.
Opgaverne, han ville påtage sig, vil jeg nu opfylde.
Jeg er Galen Bradwardyn, arving til Ulrichs fag og viden.
Jeg er troldmanden, I søger.
Det er tæt nok.
Kom med hende.
Lad det bekendtgøres i hele kongeriget, at denne jomfru,
der retmæssigt er valgt ved held og skæbne,
hermed ofrer sit liv til gavn for Urland.
Denne gerning skal tilfredsstille kræfterne, der hviler under jorden,
og ånderne, der her er til stede.
Som tak for dette offer erklærer Hans Majestæt, at Plowman-familien
er fri for alle byrder i en periode på ikke mindre end fem år.
Således forordnet.
- Hvad har du der? - Det kommer ikke dig ved.
Guld? Hvad siger du til, at jeg forvandler det til bly?
Gem dine spøgefuldheder til en anden. Jeg kan ikke lide pralhalse og bedragere.
Jeg er ingen bedrager.
Så fjols da. Opkomling. Hvad der nu huer dig.
Ingen tvang dig til at tage med.
Nej, jeg kom af egen fri vilje.
Vi tjener begge vores herre på hver sin måde.
Hvad laver du? Du må ikke komme herud.
Hvordan er vandet?
Koldt.
Jeg foretrækker at svømme alene, tak.
Hold dig væk.
- Sir, er det ikke...? - Jo, den gamle fra Kragenmoor.
- Hvad laver han? - Dækker for chefen, tror jeg.
Vil du tillade det, sir?
Kom med min bue.
Nej, jeg siger ikke noget.
Det kan jeg ikke fortænke dig i. Jeg var uforsigtig.
Et fjollet kvindemenneske.
Jeg vidste det fra første færd. Jeg vidste det hele tiden.
Du vidste ikke noget som helst. Ingen har vidst det.
lkke siden jeg blev født.
Lodtrækningen.
- Døtre udvælges, men ikke sønner. - Nemlig.
Medmindre man er kongens datter.
Hvad mener du?
Hvis man er rig nok, bliver ens navn aldrig taget med.
Min far er fattig.
Det er mange andre fædre også.
- Galen, kan du høre mig? - Ja.
Nok er jeg blevet skudt, men jeg kan stadig tale.
- Der er noget, der må gøres. - Det ved jeg.
Nej, ikke dragen. Herrens aske.
Her.
Undskyld, du må lirke den fra mig.
- Brændende vand. - Hvad?
Find søen, smid det deri.
Hvad laver du med det her?
Brændende vand.
Hodge, du må ikke dø.
Hør på mig, du dør ikke.
Urland.
Kom nu videre.
- Er hele kongeriget sådan her? - Nej, vi er nær ved hulen.
Hulen?
- Hvor er den? - Det er lige meget.
Vis mig hvor.
Vi er ikke i fare, hvis vi passerer hurtigt igennem.
Jeg vil se den.
Greil.
Malkin.
Er der andre indgange?
Nej, en er nok.
Vær nu ikke dum. Du provokerer den.
Hvordan ved I, at den er derinde?
Så gør det. Bliv du bare brændt levende.
Det er en god tryllekunst.
Vermithrax?
Kom tilbage.
Det er underligt.
Han gjorde det.
Læg den væk.
Hvad, hvis nogen ser dig?
Musikere...
Hun var dobbelt så mandig som nogen mand. Nu er hun dobbelt så kvindelig.
Gid, jeg var lige så klog som hendes far.
Kom nu, Greil, misund nu ikke et skånet liv.
Jeg misunder intet.
Men jeg undres over, hvad vi har set, og hvordan det gik for sig.
- Du var der jo. - Ja, men er det ikke sært,
at i selv samme øjeblik uhyret blev dræbt,
var der en hellig mand i landsbyen? Er det ikke besynderligt?
Kan den kristne gud knuse et bjerg?
Selvfølgelig, min søn. Hvorfor ikke?
I holder fest.
I skal ikke stoppe for min skyld.
Musikere. Mere musik.
En skål. Til dagens gerning.
Hvad vil I os?
lkke det fjerneste.
Det er ham her.
Kongen vil møde vores nyfundne velgører
og udtrykke sin taknemlighed til den, der sejrede, hvor så mange har fejlet.
Hvilken slags taknemlighed?
En kniv i maven, en pil i brystet?
Unge ven, jeg vil sende dig af sted så såre som resten
og af samme grund.
Men Hans Majestæt vil have en sludder og beder mig lade være.
Se. Æg, der er en konge værdig.
Nuvel. Hvor mange af jer har set et bord flyve?
Ingen af jer har nogensinde set et bord flyve.
Tilbage.
- Undskyld, undskyld... - Så er det nok.
- Jeg kan godt. - Det er ikke nødvendigt.
Sig mig, opstod jordskredet på samme måde?
Har du hørt om kong Gaiseric?
Nej, naturligvis ikke. Du var jo ikke engang født.
Han var min bror. En stor konge og en tapper soldat.
Da han besteg tronen, var dragen utøjlet.
Ingen vidste, hvor den ville slå til,
så han hentede sit sværd, samlede sine bedste krigere
og drog i slag mod den.
Han blev aldrig set siden, men hans angreb udløste den mægtigste gengæld -
hele landsbyer blev forkullet, afgrøder blev brændt,
død og sult.
Skrækkeligt.
Hvordan udnævnte du dig selv til frelser?
- Jeg blev inviteret. - lkke af mig.
Jeg tror, du bare er en knægt.
En lærling.
Har du tænkt på, hvad der hænder, hvis du fejler?
Hvordan fejler? Siger du, at du vil have dragen tilbage?
Du har tirret uhyret.
Hvad ret har du til at bringe vores folk og landsbyer i fare?
- Dine undersåtter var døende. - Kun få af dem. Lyder det barskt?
Det er bedre, at de dør, så andre kan leve.
Jeg skabte lodtrækningen. Mig.
Fra det begyndte, har dragen været tæmmet.
- Kongeriget har nydt fremgang. - På hvis bekostning?
Man kan ikke indgå skammelig fred med drager.
Man skal dræbe dem, som jeg har gjort.
Er uhyret dødt?
Ja, dragen er død.
Vi får se.
Åbn, siger jeg.
Jeg har læst latin og græsk.
Du er hans datter.
Tænk nu ikke ilde om os alle.
Far er en klog og retfærdig mand.
Han er...
Hvad er der sket med dig?
Intet, bare lidt af kongens ''retfærdighed.''
Det er bedst for alle sådan her.
- En konge skal beskytte sit folk. - Naturligvis.
Ligesom han beskytter sin datter.
Hvad mener du med det?
Hentyder du til lodtrækningen?
Kender du til lodtrækningen?
Jeg har deltaget i alle udvælgelser, siden jeg blev gammel nok.
Det ved hele kongeriget.
Du behøver ikke forstille dig.
lkke mig, ikke hernede.
Alle ved, hvordan udvælgelsen foregår.
Velstående familier eller dem med royale forbindelser.
Du tager del i en løgn. Det ved du jo.
- Jeg må gå nu. - Du ved, jeg har ret.
Horsrik, fjern alle tremmer på nær en. Vi prøver med en ad gangen.
- Jeg, Casiodorus Rex,... - Fader,
ved du, at nogle familier bestikker sig fra lodtrækningen?
Sludder.
Ved denne amulets kraft, som jeg med retfærd bærer i hånden
og i overensstemmelse med Urlands love: bly - bliv til guld.
Jeg brændte mig.
Har du holdt mit navn ude af lodtrækningen?
Hvad er det, du siger?
Skal jeg ikke løbe samme risiko som alle andre mænds døtre?
Nogen er vist løbet med sladder, sir.
- Hvem fylder dit hoved med det sludder? - Svar mig.
Du må ikke tænke på sådanne ting. Jeg beder dig.
- Svar mig. - Svaret er nej.
Jeg mener ja. Du deltager i lodtrækningen.
Det har vi sørget for. Hvordan kan vi andet?
Ja. Svaret er ja.
- Du lyver. - Elspeth.
Bevar roen.
Fortsæt.
Du skulle bare blande dig!
Stop ham.
Luk porten.
Hvad venter I dårer på?
Stop ham.
Ud.
Tyrian.
Så meget for din magi og troldkundskaber.
Kan du mærke det? Den lever.
Hør på mig, brødre.
Vores øjebliks frygt er vores sejrs oprindelse.
Det er et tegn fra Gud.
Horn, hale, vinger og kløer.
Det er ingen drage. Det er djævlen.
O Herre, hør vor bøn.
Vis os din miskundhed på dette onde sted.
Vis os din magt...
Forbandede slange, en djævel bortkastet fra Himlen vil nu komme fra Helvede.
Bliv og frygt Herrens ord.
Og I kalder jer kristne?
Frygt ikke. Der er ingen drage.
Løb.
Besudlede bæst.
Vig bort.
Bliv fortæret af ilden, der skabte dig.
Rør den ikke. Lad andre om det.
- Hvor er han? - lkke her.
Som den stolte far til en datter, der er blevet overset i alle disse år,
vil du nok gerne vide, at kongen befaler en ny lodtrækning.
- Men der er flere måneder til solhverv. - Vi ved alle, hvad der kræves.
Jeg har aldrig taget del i lodtrækningen. Jeg vil intet have med den at gøre nu.
Du var yderst snu, men hun skal deltage ligesom alle andre.
Ingen undtagelser.
- Jeg vil deltage. - Stille!
Jeg er ikke anderledes fra andre piger og ej heller bedre.
- Mit navn skal med. - Intet.
Var han her, er han borte nu.
Smed, har du nogensinde smedet et våben?
Dette er secarius draconum - Dragebekæmperen.
- Det bedste, jeg nogensinde har lavet. - Det er smukt.
Men jeg har aldrig turdet anvende det.
Det gør ingen forskel. Det, du skal dræbe, er ikke kød og blod.
- Den skal nok bløde. - Hvordan ved du det?
- Ingen har givet den en skramme. - Hun har ret. Jeg skal bruge amuletten.
Bland navnene.
Træk et navn.
Landsmænd, hør mig nu.
Se, for jeg er udvalgt.
Jeg skal dø, så mange kan leve.
Jeg ofrer mit liv for familie og venner.
Jeg går min grav i møde af kærlighed til kongen og hans kloge råden.
Og mit navn er...
Læs navnet.
Navnet er prinsesse Elspeth Ulfilas.
Det er ikke navnet. Du læser forkert.
Det er ingen fejl. Lad det være.
Nej. Den gode Horsrik sagde forkert.
Af hensyn til denne person, hvis navn jeg ikke kan læse, ødelægger vi brikken.
Hvilket bedre navn end din egen datter? Endelig er der lidt retfærdighed til.
Stille!
Vi vælger et nyt navn.
- Jeg trækker selv et navn. - Behold det.
Navnet er, som Horsrik læste det.
Dette her. Det her. Et andet, et andet.
Og et andet. Sikke noget bedrag!
Lodtrækningen er ugyldig.
Hør mig, gode folk.
Det er sandt, at mit navn står på alle brikker.
Det gør ikke lodtrækningen ugyldig. Det godtgør rigtigheden af den.
Det retter op på en uretfærdighed.
Jeg har hørt, at mit navn ikke var med i nogen anden lodtrækning før,
og derfor har jeg byttet mit navn for jeres,
for den risiko, som I i årenes løb har taget, og jeg har undgået.
Du, Tyrian. Du må da kunne gøre noget.
Hvis ikke for mig, så af loyalitet til kongeriget.
Det er netop det, Deres Majestæt. Min pligt er loyalitet til kongeriget.
Du skal ikke besvære dig.
Jeg er ubevæbnet. Giv mig da et våben.
- Det tror jeg ikke. - Stop.
Gør ham ikke noget.
Og... Du...
Jeg har altid beundret sort magi - I med jeres mystiske besværgelser.
Jeg mente ikke, det var nødvendigt.
Vermithrax er en gammel drage, og det, troede jeg, var klogt ved planen - tid.
Vi ville vente, jeg ville se enden på det...
Jeg vil se enden på det.
Tænk på, hvad du gør. Giver du ham den, ødelægger han hele dit værk.
Han får den.
Det er min datter.
Red hende, jeg beder dig.
Prinsessen - hvad er hendes navn? Hun overraskede mig.
Hun hedder Elspeth.
Sådan, god og varm.
Det er ikke den slags ild, vi behøver.
Godt. Vend den så.
En æg som ingen anden her på Jorden.
Jeg byder hende farvel fra dig. Jeg er ked af, hun ikke er her.
Du ved, hvordan hun er.
Jeg forstår det godt.
Far nu vel.
Det er et skjold.
Jeg har lavet det.
Måske holder det ilden væk. Måske gør det ikke.
Du er en idiot.
Du dør i aften. Du bliver sønderlemmet.
Det er sidste gang, jeg nogensinde kan tale med dig.
- Tak. - Noget helt andet...
Jeg har været deroppe.
Den er ikke alene.
Den har unger. Ganske unge, tror jeg.
- Jeg ved ikke hvor mange. - De skal også dræbes.
Ellers andet?
Du er forelsket, ikke?
Det er i orden. Jeg forstår det godt.
Hun er meget smuk og meget modig.
Hvem? Hvad mener du?
Din prinsesse.
Ja, mig rører det ikke.
Hør her, Galen Bradwardyn,
troldmandens lærling.
Du dør,
og dragen vil være værre end før,
der vil være flere lodtrækninger, og jeg er ikke en dreng længere.
- Du vil kunne vælges, fordi... - Fordi jeg stadig er jomfru.
Jeg er forelsket.
Men ikke i prinsessen.
Deres Højhed.
Lad det bekendtgøres i hele kongeriget, at prinsesse Elspeth,
der retmæssigt er valgt ved held og skæbne...
lkke mere røg. Jeg beder dig.
Vig bort.
Jeg erklærer hermed handlingen
behørigt forordnet.
Jeg vidste, jeg kunne finde dig her.
Jeg er ikke så sentimental som Hans Majestæt.
Kongeriget - os alle sammen - har brug for dette offer.
Hvis du har i sinde at blande dig,
må du først dræbe mig.
Jeg har mange grunde til at dræbe dig, og de har intet med ofringen at gøre.
Yderst imponerende.
Kan du bruge det?
Stop. Tyrian har ret.
Det er vores eneste håb.
Han er ingen kriger.
Løb.
Hvor skal du hen?
Du fejlede, min ven.
Men jeg takker guderne for det.
Nu må du forberede dig.
Den er stadig i live.
Du ved, hvad vi må gøre?
Vi må rejse.
Du sagde, du elskede mig.
Er det sandt?
Hvis det er,
er det det eneste gode, vi har opnået.
Lad os ikke også miste det.
Hun har ret. Hvad liv ville du have her?
Ved du, hvad jeg tror?
Magi, troldmænd - det er ved at uddø.
Det gør mig glad. Det betyder, at dragen også vil dø.
En gave fra din far.
- Skal jeg have det på? - Det gør vel ingen skade.
Hvad er der?
Hvad er der i vejen?
Hvad er det?
Se.
- På hvad? - Der.
Den gamle spøgefugl. Det brændende vand.
En sø af ild.
Han planlagde det lige fra starten.
- Han vidste, det ville ske. - Hvem? Hvad skete der?
Vi må tilbage. Jeg må tale med ham.
Hvor skal du hen?
Vi kan dræbe dragen med sang og bøn.
Hvis vi mødes i troen,
vil vi leve, og uhyret vil dø.
Galen, stop. Du får ikke lov at gå i døden.
Han vidste, han ikke kunne klare rejsen, så han fik os til at gøre det for sig.
Kan du ikke se det?
- Jeg kommer også. - Nej. Det er min opgave.
Jeg er ikke bange.
Jeg var trods alt en mand, ikke?
Hold dig i nærheden.
- Hvad er det? - Intet. Kom.
- Jeg vil se. - Nej, du vil ikke.
Nuvel. Vent her.
Hvor er du?
Du er tilbage.
Jeg takker magten, der skabte mig.
Det er også rart at se dig.
Du har vel ikke noget mad med, vel?
- Mad? - Kom. Vi skal have meget fra hånden.
Nej.
Jeg troede, jeg var troldmand. Men det er jeg ikke.
Jeg troede, jeg havde magt. Det har jeg ikke.
Du bad mig være stærk. Det var jeg ikke.
Men det var du, min dreng.
Og du bliver stærkere.
Du døbes i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Må Herren lede os fra mørke og dæmoner.
Se.
- Det er Valerian. - Det ved jeg. Det kan jeg huske.
Pigen, der kom til os som dreng.
Der er noget, du må gøre.
Sig frem.
Du skal destruere amuletten
og mig sammen med den.
Du bragte mig tilbage fra flammerne. Du må sende mig tilbage.
Du vil vide hvornår.
Du må handle, mens jeg stadig har livskraft.
Der.
Her, Galen, gør, som han sagde. Ødelæg amuletten. Knus den.
Nej. Han sagde, jeg ville vide hvornår.
- Han bad dig gøre det. - lkke endnu.
Lad os bede.
Vi takker dig, Herre, for denne guddommelige befrielse.
Sandelig er Du blandt os bekræftet i dette, dit store værk.
Rejs jer, Herrens børn.
Forsag for altid hedenske ritualer, fornægt overtro fra fortiden.
Glæd jer over den kristnes magt...
Hil Casiodorus Rex, Dragebekæmper.
- Savner du Ulrich? - Ja.
- Og amuletten? - Også den.
Det gør jeg ikke. Jeg er glad for, den er borte.
Nok er du ikke troldmand, Galen Bradwardyn, men det gør mig ikke noget.
Jeg ved det. Jeg ville bare ønske...
- Hvad? - ...at vi havde en hest.